Стан гемодинаміки в осі б із різною масою тіла: взаємозв’язок зі склад ом тіла та інсулінорезистентністю - Misiura, K.V. (Ендокринологія | Endokrynologia, 2017)
Мета роботи — визначення змін параметрів гемодинаміки методом інтегральної реографії тіла в дорослого населення м. Харкова із різною масою тіла залежно від його складу, особливостей топографії відкладання жирової тканини, рідинних секторів, наявності та ступеня інсулінорезистентності. Матеріали та методи. Обстежено 250 осіб (середній вік 65,48±11,86 року). Особи з наявністю артеріальної гіпертензії, ішемічної хвороби серця та серцевої недостатності до дослідження не залучались. У  бстежених визначався індекс маси тіла, вимірювалися обвід талії та стегон; біоімпедансним методом — жирова, безжирова, активна клітинна маса тіла, вміст загальної рідини та об’єм крові; методом інтегральної реографії тіла — ударний об’єм, серцевий викид, ударний та серцевий індекси, коефіцієнт інтегральної тонічності; вимірювалисясистолічний та діастолічний артеріальний тиск; визначався індекс інсулінорезистентності НОМА. Результати. Доведено, що в разі збыльшення маси тіла від нормальної до надлишкової та ожиріння 1, 2 та 3-го ступеня має місце зростання об’єму загальної рідини на рівні статистичної значущості p<0,001, p<0,05, p<0,001 та p<0,001 відповідно. Об’єм крові в разі збільшення маси тіла від нормальної до надлишкової, від ожиріння 1-го ст. до ожиріння 2-го ст., від ожиріння 2-го ст. до ожиріння 3-го ст. також статистично значуще збільшується (p<0,001, p<0,014 та p<0,001 відповідно). Пацієнти з надлишковою масою тіла, ожирінням 1-го та 2-го ступенів характеризуються абсолютним збільшенням систолічної функції серця за визначенням ударного об’єму та серцевого викиду. За ожиріння 3-го ступеня розвивається відносна систолічна недостатність щодо площі тіла. Оригінальні дослідження Виявлено статистично значущий зв’язок між параметрами систолічної функції та індексом маси тіла, накопиченням в організмі як жирової, так і безжирової маси. Визначено, що зміни системного артеріального тонусу осіб із надлишком ваги більшою мірою за-лежать від вмісту в організмі безжирових тканин. Наявність зв’язку між інсулінорезистентністю і рівнями ударного об’єму, серцевого викиду, коефіцієнта інтегральної тонічності, систолічним та діастолічним артеріальним тиском підтверджено статистичною відмінністю на рівні p<0,001 цих параметрів у групах осіб із наявністю інсулінорезистентності та з нормальною чутливістю тканин до інсуліну. Висновки. У представників української популяції з надлишком ваги різного ступеня доведено взаємозв’язок між параметрами систолічної функції серця та змінами складу тіла, рідинних секторів, ступенем відкладання вісцеральної жирової тканини. Занаявності інсулінорезистентності ці зміни поглиблюються.