COVID-19 та цукровий діабет (міні огляд даних літератури та власних досліджень) - Kravchenko, V.I.; Zakharchenko, T.F.; Gurianov, V.G.; Makarenko, V.A.; Shchupachynskyi, V.B.; Sheichenko, N.V.; Khalangot, M.D. (Ендокринологія | Endokrynologia, 2025)
Резюме. Однією з особливостей коронавірусної хвороби (COVID-19), викликаної коронавірусом SARS-CoV-2, є зв’язок між перебігом цієї інфекції та наявністю цукрового діабету (ЦД). Інгібітори ренін-ангіотензин-альдостеронової системи (іРААС) можуть збільшувати експресію ангіотензинперетворювального ензиму 2 (ACE2). Оскільки ACE2 є функціональним рецептором для SARS CoV-2, виникло питання щодо потенційної небезпеки іРААС для пацієнтів із COVID-19.Мета: оцінити результати госпітального лікування COVID-19, враховуючи наявність ЦД та застосування іРААС та фактори ризику розвитку ЦД у пацієнтів, які одужали після важкої форми COVID-19.Методи дослідження: аналіз медичних архівів щодо результатів лікування стаціонарних хворих на COVID-19 (n=1097) в КНП «Інфекційна лікарня м. Костянтинівка» (ІЛК) та КНП «Київська міська клінічна лікарня №8» (КМКЛ) у 2021 р. (n=153, з яких 28 осіб були з ЦД). Проаналізували результати 947 пацієнтів ІЛК із COVID-19 та 150 хворих на ЦД, на момент госпіталізації та лікування під час перебування в лікарні. Встановили контакт із 93 особами, виписаними з КМКЛ у 2021 р., з яких 32 підписали інформовану згоду та були обстежені у 2023-2024 рр. (тест толерантності до глюкози – ТТГ, антропометричні вимірювання, глікований гемоглобін (НвА1с), функція зовнішнього дихання (FVC, FEV 1) та 6-хвилинний тест ходьби (6 МWT). Оцінювали фізичну активність (ФА) за допомогою 7-добової актиграфії та комбіновану втрату прикріплення (КВП) зубів. 26 осіб без анамнезу тяжкого COVID-19 були групою контролю. Для статистичних оцінок застосовано логістичний регресійний аналіз.Результати. Смертність серед хворих на ЦД у КМКЛ була вищою, ніж без ЦД: 20,0% проти 12,4% відповідно (р=0,014), чоловіча стать, вік, рівень глюкози в плазмі натщесерце (fasting plasma glucose, FPG) були незалежно і позитивно пов’язані з ризиком смерті в пацієнтів без ЦД, а лікування іРААС зі зниженням цього ризику: OR 0,22 (95% СІ 0,07–0,72) з урахуванням віку, статі та FPG. В КМКЛ смертність осіб із ЦД досягала 53,6%, а осіб без ЦД 12,8% (p<0,001), у пацієнтів COVID-19 із ЦД рівні С-реактивного протеїну та D-димеру вищі, ніж без ЦД. За даними обстеження (2023–2024 рр.) 32 перехворілих (2021 р.) пацієнтів за частками нового ЦД групи COVID-19 та контрольної групи не відрізнялися. Стандартизовані за віком 6 МWT та MET’s у перехворілих на COVID-19 були нижчими: 393,4 (76,9) м та 1,35 (0,23) проти 525,1 (76,9) м та 1,61 (0,26) в контролі. Кореляційний аналіз у групі COVID-19 виявив позитивну кореляцію віку пацієнтів із систолічним артеріальним тиском (АТ), КВП та негативну кореляцію з 6 МWT, МЕТ’s, ФA, FEV 1, FVC, а в групі контролю – позитивну кореляцію віку з НвА1с, КВП та підтвердив негативну кореляцію з FEV 1, FVC.Висновок: об’єктивними методами виявили меншу ФА та гіршу фізичну форму через 2 роки після COVID-19, що потребував госпітального лікування. Ці результати вказують на підвищений ризик розвитку ЦД 2-го типу (ЦД2) у найближчому майбутньому. Розроблення програм моніторингу ФА для осіб, що перенесли важку форму COVID-19 повинна стати наступним завданням для профілактичної медицини.