Лікування глюкокортикоїдами автоімунної офтальмопатії у хворих на дифузний токсичний зоб - Olyinyk, V.A.; Terekhovа, G.M.; Buldygina, Y.V.; Fedko, T.V.; Klochkova, V.M.; Rakov, O.V.; Lysova, Z.G. (Ендокринологія | Endokrynologia, 2017)
Мета — дослідження впливу різних схем лікування препаратами глюкокортикоїдів на перебіг автоімунної офтальмопатії та рівень антитіл до рецептора ТТГ (Ат-рТТГ) у хворих на дифузний токсичний зоб (ДТЗ). Матеріали та методи. Обстежено 189 хворих на ДТЗ з автоімунною офтальмопатією. Визначали рівні в крові ТТГ, тиреоїдних гормонів й АТ-рТТГ впродовж тиреостатичної терапії та в процесі лікування глюкокортикоїдами (порівняння ефективності застосування «альтернуючої» схеми лікування преднізолоном і пульс-терапії метилпреднізолоном). Результати. За результатами аналізу динаміки клінічних проявів офтальмопатії, даних ультразвукового дослідження тканин орбіт, змін рівнів АТ-рТТГ впродовж лікування виявлено, що в пацієнтів із ДТЗ та офтальмопатією, які отримували «альтернуючу» схему приймання глюкокортикоїдів, зберігалися більш виражені клінічні ознаки офтальмопатії та зміни тканин орбіт за даними УЗД, рівень АТ-рТТГ вірогідно перевищував показники хворих із пульс-терапією метилпреднізолоном навіть через 6 місяців лікування. Висновок. Показано більші ефективність і безпечність пульс-терапії метилпреднізолоном порівняно з «альтернуючою терапією».