Клініко-морфологічні особливості лейоміоми матки у жінок репродуктивного віку - Yarotskyi, M.E.; Gichka, S.G.; Doroga, O.P.; Yaroska, I.V.; Demyanenko, L.V. (Ендокринологія | Endokrynologia, 2016)
Мета — визначити клініко-морфологічні особливості лейоміоми матки (ЛМ) у жінок репродуктивного віку. Матеріали та методи. Обстежено 90 жінок репродуктивного віку (основна група), хворих на ЛМ, яких було прооперовано із застосуванням малоінвазійних хірургічних методів. Контрольну групу склали 45 практично здорових жінок. Усім жінкам проводили ультразвукове обстеження з використанням доплерометрії. Гормональний гомеостаз досліджували шляхом визначення вмісту в крові гормонів гіпофізарно-яєчникової системи напередодні та після операції радіоімунним методом. Комплексне морфологічне дослідження включало гістологічний, імуноморфологічний і морфометричний методи. Результати та обговорення. В основній групі виявлено підвищення рівня ФСГ і ЛГ у периферичній крові майже вдвічі порівняно з групою контролю. Вміст статевих гормонів у периферичній крові жінок основної групи теж було підвищено (p<0,05). Щодо особливостей кровопостачання вузлів за даними доплерографії виявлено, що переважній більшості інтрамуральних вузлів жінок репродуктивного віку з ЛМ притаманний значний внутрішньовузловий кровобіг, тоді як вузли субсерозного розташування характеризуються помірним кровопостачанням. Морфологічно ендометрій пацієнток із ЛМ, на відміну від ендометрія здорових жінок, мав розбіжності за фазами менструального циклу між стромою та залозами. Характерною (за результатами дослідження зішкребів ендометрія) у жінок основної групи була наявність у 38,8% випадків залозисто-фіброзних або фіброзних поліпів ендометрія. Висновки. Результати дослідження гормонального балансу жінок із ЛМ свідчать про гіперфункцію гіпофізарної ланки регуляції менструального циклу. Інтрамуральним вузлам притаманний значний внутрішньовузловий кровобіг, а для субсерозно розташованих вузлів спостерігали помірне кровопостачання. Результати гістероскопії продемонстрували деформацію порожнини матки у 56,6% випадків, гіперплазію ендометрія — у 55,5%. Цей факт свідчить про тісний взаємозв’язок розвитку лейоміоми та патологічних змін ендометрія.